Det er sent. Du får gå utenfor og se.
Synes du det?
Jeg driter faktisk i hvor den lille drittungen er.
- Han er sønnen din, John. - Vår. Og jeg er drittlei av han.
Jeg skulle gjerne byttet han. Som en gammel generator.
- Du må være litt tålmodig med han. - Ja da.
- Har du lett overalt? - Ja.
- Da må han ha gått ut. - Han må det, ja.
Han har sikkert gått seg en tur for å roe seg ned. Du...
Jeg hva? Hva?
Han har godt av en omgang juling.
- Og det var bare et kjærlig klapp. - Du slo hardt.
Tydeligvis ikke hardt nok. Han blunket ikke med øynene engang.
Han stod bare der og så på... etter det han gjorde.
Han likner på faren sin. Han er altfor stolt.
- Han gråter nok nå. - Det håper jeg.
Han er som gutter flest.
Han drepte hunden vår, Linda. Han kvalte faen meg hunden.
Det er ikke normalt, så vidt jeg vet.
Ikke engang Aarons sønn har noensinne kvalt en hund.
- Det kjenner jeg ingen som har. - Da må vi dra til legen igjen.
Jeg betaler ikke en hjernevrider igjen for at han skal si det jeg vet.
Jeg kjører ikke dit igjen til ingen nytte.
Gutten trenger en fast hånd.
Du er virkelig snill, John.
Hørte du hva jeg sa?
John?
Er du døv?
John?
Sa du noe?
John...
Carl... Hvorfor, Carl? Hvorfor?
Nei... Carl. Ikke sånn. Vær så snill.
Carl... Jeg er mora di.
Du trenger ikke å gjøre det. Ikke gjør det.
Jeg vil ikke dø.
TJUE ÅR SENERE
- Er det en dokumentar? - Nei, nei.
Jeg bruker det til notatene mine.
Hva er ditt navn og yrke?
Dr. Theodore Rosen, psykolog. Professor her på universitetet.
Jeg skriver hovedfagsoppgave om lokale skrøner og historier.
Jeg tror alle skrøner har en kjerne av sannhet -
- som senere blir fordreid.
Da jeg lette etter stoff, støtte jeg på en sak. Bryce-episoden.
- Bryce-tragedien? - Og myten den skapte.
Jeg vet at du hadde sønnen som pasient... Carl Bryce.
- Carl Bryce... - Se på meg, ikke på kameraet.
Carl Bryce var psykisk syk.
Det var tydelig at han led av en rekke følelsesmessige forstyrrelser.
Etter min mening var han en tidsinnstilt bombe.
Mer kan jeg ikke si om det som skjedde der oppe.
Politiet avhørte meg etter tragedien, men jeg var ikke til stor hjelp.
- Saken ble avsluttet. - Jeg vet alt det.
Hva er du ute etter da?
Jeg synes det er merkelig at en så vanlig mord-/selvmordsak, -
- noe vi leser om hver dag, kunne skape en sånn myte.
Det er like mange myter som det er mennesker i denne byen.
Jeg tenker på myten om -
- at de vel 150 hektarene rundt Bryce-plantasjen er forbannet.
Alle de plantasjene er visstnok hjemsøkte -
- eller har en eller annen voodoo-forbannelse over seg.
Dr. Rosen, de lokale tror ikke bare at det er en forbannelse.
De vet at Bryce-plantasjen er forbannet.
Du vet vel hvordan denne forbannelsen oppstod?
Ja, men jeg vil gjerne ha det med.
Så vidt jeg har forstått...
var det en plantasje, eid av madame Chevalier.
Hun hadde slaver, og var visstnok umåtelig ond.
En dag ble kokken hennes, som var husslave -
- og visstnok lenket til komfyren, sinnssyk.
Han satte fyr på huset. Brannmennene kom, og under slukkingsarbeidet -
- fant de et torturkammer fylt med slaver.
Noen levende, andre døde.
Fruen hadde utført bisarre eksperiment med dem.
Plantasjen brente, og det sies -
- at plantasjen ble forbannet etter borgerkrigen.
Bryce-plantasjen lå uheldigvis i forbindelse til disse jordene.
Og her starter myten.
Carl Bryce brenner mora si levende...
og det styrker myten.
Akkurat. Hva slags forbannelse er det?
Det er tilsynelatende sånn at folk mener at...
alle som våger seg inn på området blir besatt -
- av en drift de ikke kan styre. En forferdelig, vill drift.
De blir sinnssyke og går amok.
Bare et siste spørsmål, hvis du ikke har noe imot det.
- Tror du, dr. Rosen, på myten? - Nei.
Men ikke desto mindre, -
- og hvor irrasjonelt det enn høres ut, banker jeg i bordet og...
Jeg slutter aldri på side 13, selv om kapittelet er slutt.
Jeg går videre til side 14 for å unngå det tallet.
- Takk. - Ingen årsak.
- Jeg håper du kan bruke det til noe. - Det var veldig interessant.
Mellom oss to... Tror du på forbannelsen?
Nei.
Nei, jeg gjør ikke det. Det er konklusjonen på oppgaven min.
- Men du skal vel opp dit? - Ja, det skal jeg.
Jeg kan nok ikke skrive oppgaven uten å ha vært der.
Hør her...
Når du drar opp dit, -
- gjør det da klart for deg selv hvorfor du gjør det.
Hva er det du er redd for?
Prøv å gjøre det klart før du drar opp dit.
Da er jeg her! Mannen dere alle lever og ånder for har kommet.
Det er din tur.
Nå igjen.
- Gjør intet overilt i krig og spill. - Nei da, Patton. Spill nå.
Vi er klare, Tyler.
Faen også...
Han har tre kort.
Bra.
Takk. Jeg kjenner ingen så sær som deg, og jeg kjenner mange psykopater.
Han vinner og leser Hemingway.
- Jeg har fem cent på spill her. - Ikke nå lenger.
Di merr. Hvorfor tar du mine penger? Brødrene er gode for tre millioner.
Skal dere noe i morgen?
Karen og jeg skal handle i det franske kvarteret. Blir dere med?
- Pistolen hans? - En kjempepistol.
- Eric, det er din tur. - God historie.
Man så med en gang at han hadde en skrue løs.
- Eric, det er din tur. - Drepte han han?
- Og så hører vi bare... - Jeg dreper deg, Eric.
- Eric! - Hva er det?
- Kan du ta et kort? - La oss leve i nået.
Ta et kort nå, eller så hopper vi over deg.
Slapp av nå. Sov.
Kutt ut.
Blir du med og handler med Gloria?
Skal dere snakke sammen hele kvelden?
Hun er bare ei venninne. Hva er i veien?
Lesbeintrigene deres er kule, men ærlig talt...
Dere har rom ved siden av meg, og man burde... kunne høre litt mer.
Jeg er en ung mann med hormoner.
Som den eneste her i huset med vanlig kjønnsdrift, -
- synes jeg det er opphissende med to vakre lesber.
Jeg er ikke som hermafrodittbrødrene her borte.
De sover fortsatt i køyeseng. Det er skremmende.
Jeg vil gjerne se på eller høre på, så jeg kan fantasere.
- Snuskete, ja. Men jeg er da ærlig. - Du trenger å knulle.
Hørte du det, Gud? Det er ikke bare jeg som synes det.
Ikke rør! Ikke rør!
- Rolig! Rolig! - Jeg snakker.
Det var ikke for å gjøre deg sjalu. La oss handle i morgen.
Jeg lovte Brødrene Grimm å bli med opp til plantasjen.
Det hadde jeg glemt.
- Du er helt klart besatt. - Stemmer, brorsan. Hils morsan.
Løpet betyr mye for deg, og du trener hardt.
Det er mer enn man kan si om dere to fjotter.
- Det var bare en spøk. - Det er kortspillet ditt også.
Det gjør du faen meg ikke!
Nei! Din drittsekk!
Drittsekk! Han får Drittsekk-prisen for tredje år på rad.
- Hei. - God morgen, Geniet.
- Når sprang hun? - Jeg hadde ikke stått opp engang.
Hun er gal.
- Går det bra med dere? - Ja. Hvordan det?
Ingenting. Vi vil jo ikke at det skal bli noe tull.
- Ikke drit der du spiser? - Kristy er litt mer konservativ.
Dere ser bare ulikt på tingene.
Vi gjør oss bare til, Mark.
- Jeg har jo bare øyne for deg. - Best for deg.
Dere er sinnssyke. Det er lørdag. Det burde ikke vært lov.
- Bli hjemme da. - Nå er jeg jo våken.
Jeg trenger lydeffekter til å gi filmen min dybde.
- Ikke engang Fellini greide det. - Du filmet den.
- Det skulle jeg aldri ha gjort. - Minner er uvurderlige.
Det er så deprimerende her. Det er som å bo med Mansons.
Jane Fonda er tilbake fra løpeturen. Du skal ut på tur senere.
Hei. Vil du fortsatt bli med?
Ja. Bare du ikke går for fort.
- Nei da. - La oss dra.
- Kommer vi tilbake til kampen? - Klart.
Den var god.
Da kjører vi.
Bare så dere vet det, så har jeg luft i magen.
Ikke bry dere om motgående trafikk.
Brua ligger der borte.
Sving til venstre her, så vi kan få tak i litt tjall.
Man skulle tro du ikke veide noe.
- Slutt opp! - Nå kan jeg ikke få barn.
Eric, kan du aldri holde kjeft i fem sekunder?
Fem sekunders stillhet hadde vært deilig.
Du kjører rett fram et par kilometer, og så...
Det skal være til venstre. Kjør forbi Cherokee-en.
Leter vi etter et skummelt hus, så har vi kjørt forbi 90 allerede.
- Ty, skulle vi til venstre et sted? - Her.
Er huset hjemsøkt eller hva?
De fant aldri gutten som drepte foreldrene sine.
Det er visst en som går rundt med hodet til hunden sin på seg.
Ifølge myten blir man sinnssyk av å være her.
- Hvorfor? - Noe pisspreik om en forbannelse.
Når i helvete er vi framme? Vi kjører og kjører.
Jeg vet det, K.
- Hvem bor der nå? - Ingen.
Har du noe sånt som en tillatelse?
- Nei... - Din jævla tosk.
Det er nok best at det er ulovlig.
For det første er ikke det som er lovlig verdt besværet.
De finner ikke likene våre på lenge. Den perfekte forbrytelse.
- Merkelig sted. - Uhyggelig.
Ja, det er uhyggelig her.
- Vi blir vel ikke skutt? - Er du redd, Kristy?
- Ja, for bondeknøler med hagler. - Direktoratet har satt opp gjerder.
Stedet er en historisk severdighet på grunn av all volden her nede.
Det er utrolig hva man beskytter her i landet, men Kristy...
Det er ingen bondeknøler med hagler her.
Virker det opphissende på dere andre?
- Ei slavehytte. - Det må være det Mark mener.
- Hva mener du? - At man bevarer slavehytter.
- Hva med flaskene? - Sjeleflasker.
Når flaskene klirrer mot hverandre settes sjelene fri.
- Litt skummelt, hva? - En hel familie døde.
- Sånt burde forbys. - Ja, men da forsvant jo hobbyen din.
- Ser vi på huset nå eller senere? - Jeg har god tid.
Går vi nå, er vi tilbake i god tid før det blir mørkt.
Vi ses om et par timer. Oppfør dere ordentlig.
Og det sier du?
- Vær forsiktig, ok? - Jeg er sammen med Grizzly Adams.
Vær forsiktig dere også. Huset er pill råttent.
Vi lister oss rundt som mus.
Møter dere en mistenkelig person, så vær imøtekommende.
Og inviterer han dere ut, så si ja. Det er mitt eneste råd.
Takk, Eric.
- Skal du ikke banke på? - Hvorfor?
Det er høflig.
Det ser da hyggelig ut.
- Faktisk ganske koselig. - Vi tar det.
- Hvorfor sier du hysj? - Jeg syntes jeg hørte noe.
Er det noen der inne?
Begynner du å tro på myten, Mark?
- Det var merkelig. - Ta det opp, Eric.
Du kan vel ta et bilde av det.
- Hva er det, Mark? - Ingenting. La oss gå inn.
Det er ikke noe. Kom nå.
- Hvorfor falt det av akkurat nå? - Det er du som er lydmannen.
Jeg ropte inn i huset, og så ga det etter.
Det sier vi.
Og så var det ute med dem.
- Det var bare vinden. - Det er et herlig hus.
- Plutselig forstår man mytene. - Ja, men det er vel myter?
'Myte' betyr vel at det ikke er sant?
Det kan nok diskuteres.
Det kan diskuteres, Tyler. Hva mener du?
De fleste myter bygger på historiske fakta.
- Er du redd, Eric? - Nei, men jeg vil ikke besettes.
Å nei... Hvorfor har du vekket meg fra min dvale?
Kan du ikke bare slappe av i fem sekunder?
- Mener du det? - Ja. Ikke i dag. Ikke kødd mer.
Unnskyld.
Ikke i dag.
Hvem er det som er redd nå?
Herregud. Hva er det med han?
- Hvorfor flipper han ut? - Han har mye å bevise.
- Hva er det han skal bevise? - Stol på meg. Jeg kjenner han.
- Han pleier ikke å være så seriøs. - Bare la han være i fred i dag.
- Hvorfor skulle jeg bli med da? - Fordi han trenger din støtte.
Jeg skal nok støtte han.
Men hva handler denne merkelige spenningen om?
Mark har kjempet mot å overmannes av sinnssykdom hele sitt liv.
Hvis han vil avmystifisere myter, så la han gjøre det.
- Det er derfor vi er her. - Ja vel.
- Tror du du greier det? - Ja, det er greit.
Det må være en kjeller et sted. Jeg setter opp kameraet mitt der.
Men Tyler, jeg er ikke dum. Dere har noe uavklart.
Jeg merker det på stemningen. Vi snakker ikke om sånt, -
- men hvis du vil, kan du alltid komme til meg.
Du fikk meg inn i huset og hjalp meg med problemene med mora mi.
- Jeg takker, og beklager virkelig. - Takk. Og det gjør ingenting.
- Jeg beklager. - Din tosk.
Jeg har dårlig samvittighet for alt. Hvis jeg ikke trener lenge nok.
- Du trener jo nå. - Det er ikke det.
Jeg har det verst med at jeg ikke er kreativ.
Jeg er dødsmisunnelig på deg og Tyler.
- Du er da kreativ. - Slutt opp.
Jeg er ikke det, og du aner ikke hvordan det føles.
- Du har ideer. Du maler. - Du har ideer, det er usikkerhet.
Den øker skyldfølelsen din -
- og hindrer deg i å være åpen og bare leve.
Noen ganger føler jeg ikke at jeg har rett til å nyte livet.
Det er ikke selvmedlidenhet. Jeg nyter å være til, -
- men jeg tillater ikke alltid meg selv å leve i nået.
Det er frustrerende.
Det høres sinnssykt ut. Du har ikke gjort noe galt.
Annet enn å bli venner med meg, kanskje.
- Hva faen var det? - Vær forsiktig.
Herregud...
Hva slags overlevelsestull er dette?
Se der, Kristy.
Vent. Vær forsiktig, Kristy.
De dumme drittsekkene.
Jeg tror ikke de spiser dem.
Hva tror du? Sharon?
Sharon?
Kom nå, Sharon.
Å nei! Unnskyld!
- Vent litt. Trekk den ut. - Au for faen!
- Hvordan gikk det? - Det gjør ondt.
- Jeg ropte på deg. Jeg er en idiot. - Jeg skulle ha vært mer forsiktig.
- Hvorfor svarte du ikke? - Jeg svarte.
Jeg hørte noe, men...
La oss gå tilbake til guttene. Jeg trenger en røyk.
Jeg tror ikke den er brukket.
Vær forsiktig.
Bare slapp av, lille venn. Jeg har ingenting imot rotter.
Herregud... Mark! Kom hit og hør.
Mark! Kom inn hit og hør.
- Hva er det? - Bare kom hit!
Mark! Kom hit. Du må høre dette.
Skru opp.
Bare slapp av, lille venn. Jeg har ingenting imot rotter.
Hva sier det om myten din?
Med mindre Tyler er død, ingenting.
- Hva mener du? - Det er Tylers stemme.
Du har tatt opp lyd fra kjelleren. Tyler er der nede.
- Kan jeg få jobbe nå? - Ok, Mark. Jeg tok feil.
- Hva sier det om myten din? - Med mindre Tyler er død, ingenting.
Du har tatt opp lyd fra kjelleren. Tyler er der nede.
- Kan jeg få jobbe nå? - Ok, Mark. Jeg tok feil.
Eric? Hva faen holder dere på med?
- Hva er det som foregår? - Slåss du og Eric?
Nei. Jeg var på loftet.
- Var du ikke ute på kjøkkenet? - Du så at jeg kom ned trappa.
Hva er det som skjer?
Hva?
Jeg gikk ned i kjelleren og satte opp utstyret mitt og...
Jeg tok et bilde og... jeg syntes jeg så en person.
Og så hørte jeg at dere slåss her oppe.
Han var her nå nettopp. Han er vel ute og røyker.
- Hvorfor røyker han ikke her inne? - Eric?
- Han har gått ut, og hva så? - Det hørtes ut som et slagsmål.
Det ser ikke sånn ut her.
- Var du oppe på loftet hele tida? - Ja, jeg var... Nei.
Først var jeg ute, og så gikk jeg opp på loftet.
Jeg hørte at dere snakket sammen her oppe.
Eric ropte meg inn for å høre på noe han trodde var spøkelser.
Det var din stemme, så jeg gikk opp. Jeg skar meg på loftslemmen.
Jeg hørte at du ropte og sprang...
- Hva er det? - Jeg ser når du lyver.
- Hvorfor lyver du for meg? - Jeg lyver ikke.
Det er fordi du ser sånn på meg.
- Du gikk ikke på Eric? - Nei, jeg...
Jeg var kanskje litt irritert over at han forstyrret meg.
Du kjenner da Eric. Han er utålelig av og til.
Det er vi alle sammen. Det er noe galt med dette stedet.
- Hva? - Jeg sier bare at...
Da jeg gikk inn gjennom den døra, fikk jeg en følelse.
- Det føles feil at vi er her. - Oppgaven min handler om det.
Vi begynner å tro på mytene, og så blir de virkelige for oss.
Men det er bare rykter.
- Tyler, vi er her akkurat nå. - Du snakker om deg selv.
Du vil tro at det ikke finnes noen fortid.
At vi kan få oss selv til å tro det vi vil tro.
- Det er et kors du må bære. - Hva faen mener du, Tyler?
Jeg vil bare hjem. Det handler om pappa!
Du vil slå en strek over fortida.
Det gjør deg blind overfor livet. Ser du ikke det?
Du er så redd for å bli som han. Du er besatt av tanken.
Jo mer besatt du blir, desto galere blir du.
- Hvorfor sier du det nå? - Jeg har alltid sagt det.
- Men det er et problem nå. - Hva er problemet, Tyler?
Eric er borte, jentene er ute i skogen og jeg liker ikke å være her.
Jeg kan følge tanken du har fått om dette huset.
Hva skal vi gjøre da?
Vi pakker sammen, finner Eric og setter oss ut i bilen -
- til jentene kommer, og så kjører vi hjem.
Greit.
Det er Eric. Han kødder med oss.
La oss hente han og dra hjem.
Hvor er Eric?
Kanskje han er utenfor ennå.
- Det forklarer ikke lydene her inne. - Man kan ikke forklare alt.
Nei, man kan vel ikke det.
- Hva er det? - Gå bort fra veggen, Tyler.
Herregud...
Ser du det?
Herregud...
Jeg ser det.
Du må visst skrive om oppgaven din.
Ja, for pokker.
Dette huset er rene galskapen.
Det er sumpleire. Husene er bygd av rød sumpleire.
Kaller du det sumpleire, lillebror?
Ja, det gjør jeg.
Alt annet ville være irrasjonelt. Er du ikke enig?
- Jeg går ut i bilen. - Vent litt, Tyler.
Man stikker ikke bare av når man står overfor noe overnaturlig.
Sånt kan endre ens liv.
Det er pisspreik, Mark.
- Hører du det, Tyler? - Ja.
- Det kommer fra oppe på loftet. - Jeg hører det.
Hvorfor er du redd? Jeg er ikke...
Jeg er ikke redd engang.
Det er ikke skremmende. Det er oppløftende.
Ei kasse øl, to kasser øl... Hør hvor regelmessig det er.
Bli her inne hvis du vil. Jeg går ut i bilen.
Nei, gå ned og hent utstyret ditt. Vi må fotografere dette.
Jeg driter i utstyret mitt. Jeg kjøper nytt.
- Tyler... - Hva er det?
- Vi må gå opp. - Nei, det må vi ikke.
Jo, det må vi.
- Jeg går ikke opp på det loftet. - Det gjør jeg.
Jeg kan ikke vende ryggen til det.
Som du sa er det et gjennombrudd for meg.
Og jeg er ikke sinnssyk, for du ser det også.
Hvis jeg går opp alene, vet jeg ikke om det er innbilning.
Hvis... du er redd, må du konfrontere frykten din.
Etterpå finner vi Eric. Han står vel og runker i en busk nå.
Vi finner han og går til bilen. Tør ikke du, henter jeg tingene dine.
Kom igjen nå, Tyler. Vi må gjøre dette sammen.
Vi har vært igjennom alt sammen.
Du må bli med meg nå.
- Nei, det går bra. - Pass på hvor du går.
Vær forsiktig. Vi risikerer å styrte gjennom gulvet.
Pass på hvor du tråkker.
Hva er det? En del av det overnaturlige fenomenet ditt?
- Ty... - Jeg går ut i bilen.
- Herregud! - Hva faen?
Kom nå.
Hva faen?
Hold fast. Ta denne og sett den under.
Sånn ja. Den sitter fast!
Dette er noe dritt.
Vi skal nok komme oss ut. Vinduet. Vi prøver vinduet.
Lett på ræva da! Lett på ræva!
Å gud...
Tyler, holder jeg på å gå fra forstanden?
Tyler?
Fy faen...
Nei. Nei, Tyler. Ikke igjen.
Tyler, har du ..? Tyler, du har vel ikke...
Nei, Tyler. Har du gjort det igjen? Tyler, har du ..?
- Mark. - Hvordan kunne du gjøre det?
- Mark... - Nei. Du fjerner faen meg den hånda.
Nei, Tyler. Tyler...
- Hva holder du på med? - Jeg holder øye med deg.
- Jeg holder faen meg øye med deg. - Hva faen snakker du om?
Hold kjeft! Det er Eric! Hva snakker du om?
Hva faen er det med deg?
- Hva gjør du? - Ødelegger litt for dem.
La meg prøve å gå selv.
- Går det bra? - Ja.
Nå er du morder, Tyler.
Det jeg ikke forstår... Det som forvirrer meg er -
- hvorfor du vil helle bensin ut over mora di.
Det var ikke meg, Mark. Det var Carl Bryce som vokste opp her.
Nei, det var ikke Carl Bryce.
Hva er galt med deg?
Hva er det? Hva er det?
Drepte du Eric?
Hvem tror du har satt dem ut?
Hvem vet? Men de kommer nok ikke tilbake.
- Hvorfor tror du ikke det? - Ingen har hentet byttet.
- Jeg tror det er guttestreker. - Da har de gjort seg flid.
Hvis jeg hadde drept Eric ville jeg vært innsmurt i blod.
- Du er innsmurt i blod, Mark. - Nei, nei, nei.
Det skjedde nede på soverommet da jeg tok på veggen.
Husker du ikke at soverommet blødde?
Veggen blødde ikke. Det var Erics blod. Han er død.
Kraniet var sikkert fra en voodoo-turistbutikk.
Du drepte han, bror. Det var deg.
Jeg kjenner ikke igjen deg.
- Jeg drar hjem. - Du stikker alltid av, hva, Tyler?
- Hold kjeft. - Skal du drepe storebroren din?
Sånn som du drepte pappa og Eric? Jeg står her.
Vet du hva?
Nå forstår jeg hvorfor pappa ga deg juling hver dag.
Hold ut, Tyler. Hold ut.
Faen!
Hold ut.
Jeg skal nok få deg ut, Tyler.
Faen!
- Faen! - Ok, Tyler. Ikke...
Tyler!
Ikke forlat meg, for helvete.
Tyler! Ikke forlat meg...
Faen! Tyler... Nei!
Tyler, nå hører du etter, din lille...
Tyler...
Du får faen meg... Du får faen meg ikke forlate meg, Tyler.
Din jævla drittsekk.
Faen...
Bare vent her, Tyler. Så skal jeg faen meg...
Så skal jeg faen meg ta den jævelen.
Vil du slåss? Hva?
Hvor i helvete er du?
Jeg er faen meg ikke redd for deg.
Vil du ha meg, din jævel?
Bare ta det med ro, Tyler. Jeg har styr på det.
Jeg står her og venter på deg!
Ta det med ro, Ty. Ta det med ro.
Faen...
Tyler?
Din jæv...
Nå forstår jeg.
Er det deg, Tyler? Tyler?
Tyler?
Jeg har gjennomskuet deg.
Nei, ikke kom hit! Kom dere unna, Kristy!
- Skynd dere... - Herregud, Mark!
Nei! Mark? Mark?
Faen!
- Hallo? - Hva skjedde?
Hva er det som foregår, Kristy?
Jeg aner ikke.
Hallo?
- Nei, Kristy. Så du Mark? - Jeg så Mark.
Hvorfor trakk Tyler han inn i huset på den måten?
Jeg så en fyr med ei maske. Så du ikke det?
Nei. Jeg så Tyler.
Det er myten. Marks myte er ekte.
Nå må du ta deg sammen.
Har du fortsatt lighteren din?
Ja... Ja.
Takk.
Vi må bort herfra. Kom.
Få meg bort herfra.
Vent, vent, vent. Hva ..?
Vær så snill, få meg ut herfra.
Det kan være han fyren. Det kan faktisk være han fyren.
- Hvem? - Han som drepte foreldrene sine.
De fant aldri liket hans. Kanskje han bor her ennå.
Sånn er det. Og nå vil han drepe oss.
Det er bare oppspinn.
Jeg er forvirret, Sharon.
Du kan bruke denne.
Nei, den andre dingsen. Ja.
Jeg kan binde den rundt den.
Så ryker den ikke. Gi meg lighteren.
Er du fortsatt forvirret, Kristy?
- Selvfølgelig er du det. - Hva er det med deg?
Du rører meg aldri igjen.
Unnskyld. Jeg vet ikke hva som skjer.
Det gjør ingenting.
- Kanskje vi kan bruke fella? - Ok.
Fella. Da er det ikke han som har satt den hit.
Det var den lille gutten for tjue år siden, før han ble sinnssyk.
Nå har han gitt den til Tyler.
Tyler har ingenting med dette å gjøre!
Det er noen som vil drepe oss. Forstår du det?
Jeg vil ikke dø her nede. Og når ikke jeg dør, dør ikke du heller.
- Lov meg det. - Jeg lover.
Det skal nok gå bra.
Hva er det? Hva?
Ikke gå fra meg. Nei, bli her.
Kom nå.
Det er Tylers kamera.
Det må være bildet han tok før han ble gal.
Å nei!
Nei! Jeg vil ikke dø. Jeg vil ikke dø, jeg vil ikke dø.
Vær så snill, Kristy, få meg ut herfra.
Nå må du hjelpe meg. Ta deg sammen.
Det skal nok gå bra. Det skal nok gå bra.
Jeg retter den mot døra, og så trykker jeg på knappen.
Vent til han har kommet inn gjennom døra, ok?
- Hva gjør vi nå? - Vi venter.
- Vi har ventet, Kristy. - Vi fortsetter å vente.
- Det er mørkt her. - Vi skal nok greie det, Sharon.
Vet du hva du skal gjøre?
Sharon?
- Vet du hva du skal gjøre? - Jeg retter den mot døra.
Og når døra går opp, trykker jeg på knappen.
Når døra er helt åpen, blitser du han rett i ansiktet.
- Hører du han? - Nei.
Hva om han kommer inn den samme veien som vi kom?
- Hva gjør vi da? - Det får vi håpe at han ikke gjør.
Du vet jo ikke om han gjør det. Du vet det ikke.
- Jeg vet ikke alt. - Kanskje jeg har rett.
Hvorfor er det viktig hvem som får rett?
- Vi sitter ikke hjemme i stua. - Du er alltid så jævla smart.
Du tror alltid at du har rett. Du har ikke alltid rett.
- Ja, la oss snakke om mine feil. - Kristy har alltid rett.
- Alle de andre er jo døde. - Det vet du ikke noe om, Kristy.
Det rabler for deg.
Ja... Som for Carl Bryce og Tyler, og de kan komme ned hit.
Og du påstår at de kommer den veien. Jeg tror de kommer den andre veien.
Jeg vet ikke noe. Jeg er livredd.
Det er ikke sikkert han kommer der, men jeg håper og tror det.
Vil du at vi skal sette det opp der borte?
- Det er ikke det jeg mener. - Hva mener du da, Sharon?
Jeg mener...
Gjør deg klar.
Ikke nå. Ikke nå.
Å nei... Den sitter fast, Kristy.
Jeg kan ikke stoppe den, Kristy.
- Lys han i øynene. - Hysj!
- Jeg kan ikke stoppe den! - Vær stille, Sharon.
Kristy, få meg for faen ut herfra!
Jeg vil ut herfra!
Å gud, hjelp meg ut...
Kom!
Kom nå! Kom!
- Au, for faen. - Kom deg opp.
Kom nå. Faen! Kom.
Faen! Kom!
- Kom... Kom nå! - Jeg kan ikke.
- Kom igjen! - Jeg kan ikke.
Kom igjen.
Skynd deg å starte den.
Start den helvetes bilen, Kristy.
Faen!
- Spring. Kom igjen. - Jeg kan ikke.
Vent, Kristy. Jeg kan ikke. Skoa mi...
Jeg kan ikke... Jeg greier ikke mer.
Jeg bryr meg ikke lenger.
Jeg driter i om han kommer. Du kan like godt drepe meg.
Vi skal nok greie det. Hører du?
Jeg er så lei for det.
- Alt jeg har sagt til deg. - Det gjør ikke noe.
Jeg er så redd.
Når han kommer, vil det gjøre ondt.
- Når han dreper oss. - Det kommer ikke til å skje.
Du så Mark.
Du så alt... alt blodet. Og hans... Du så det.
Du så det.
Hvorfor... Hvorfor gikk du denne veien i stedet for der vi kom fra?
Han tror vi drar samme vei som vi kom.
Han finner oss ikke her, hvis du bare holder kjeft.
Jeg visste at han ikke var død. Jeg visste det.
Jeg visste at han ikke var død. Carl Bryce.
Carl Bryce er død, Kristy.
Så du ikke det jeg så?
Nei, jeg så han ikke. Blitsen... All den blitsen.
Det gikk så fort, og jeg så han bare nederst i trappa.
Og det var Tyler.
Jeg så ikke Tyler. Jeg vet hva jeg så, og det var ikke Tyler.
Ja vel. Da sier vi det.
Hør. Hørte du det?
Det er veien. Kom. Vi skal bort herfra. Kom.
Jeg hører det.
Kom.
Hvor i helvete kommer det fra?
Vær forsiktig.
Det klarner.
Faen, det er giftsumak.
- Og hva så? - Jeg er allergisk.
Sharon...
Nei! Nei! Nei, din jævel!
Stikk!
Nei!
Slipp meg!
Hjelp! Hjelp meg, for guds skyld! Hjelp!
Det er en fyr der ute. Han dreper både meg og deg.
Jeg trenger en telefon.
- Har du en telefon? - Alle har da en telefon.
- Hvor er telefonen din? - Der.
Du må ringe til politiet. Ring til politiet! Gjør det du!
- Hva? - Ring til dem. Vær så snill.
- Ja vel. Hva i helvete har skjedd? - Bare ring.
Jeg har et nødstilfelle. 10025 River Road Bridge... Ja.
Er det, Johnny? Hvordan går det?
- Ja. Hva med barna? - Hallo!
Ja. Hun... hun har blod på seg.
Hun er full av blod og skit... Trenger du en ambulanse?
- Jeg trenger politiet. - Hun trenger bare politiet.
Ja. Takk skal du ha. I like måte. Hils kona.
Ha det.
Hva heter du?
Nei!
Slipp meg! Nei!
Nei!
FIRE ÅR SENERE
- Hva er det som er så viktig? - Unnskyld at jeg uleiliger deg.
Jeg skal levere oppgaven på mandag, og skal til et gjerningssted.
Jeg trenger derfor en uttalelse fra deg.
- Studerer du kriminologi? - Ja.
Mitt område var... Det har aldri vært mitt område.
Den handler om Kristy Goodman som slaktet alle vennene sine.
- Du snakket vel med henne. - De beviste aldri at hun er morder.
Hun fikk et nervesammenbrudd og er innlagt, -
- men ikke fordi hun 'slaktet vennene sine'.
Ærlig talt, doktor. Det er Kristy Goodman vi snakker om.
Hun hevdet at hun ble forfulgt av en mann med hundemaske.
En mann som har vært død i over tjue år.
Hun hevdet at han ble kjørt over av en lastebil.
Men det var verken lik eller blod.
Lastebilsjåføren husket ikke å ha truffet noen.
Hvordan vil du forklare det?
Ingen vet hva som skjedde, men jeg er overbevist om -
- at Kristy Goodman ikke drepte dem.
Hvem drepte dem da?
Du minner meg om en mann som satt på mitt kontor for fire år siden.
Da han spurte om jeg trodde det hvilte en forbannelse over stedet, -
- sa jeg at jeg ikke gjorde det. Jeg er ikke så sikker lenger.
Så en forbannelse drepte dem?
Hvilken forbannelse snakker vi om?
Den som våger seg inn på eiendommen blir besatt.
Mister besinnelsen, fylles av raseri.
- De går amok. - Jeg var ute etter noe konkret.
Det er visse ting vi ikke kan forklare.
Visse ting vi ikke vil se i øynene.
Ikke vil akseptere, og holder hemmelige, også for oss selv.
Når du drar opp dit, så finn ut hvorfor du gjør det.
Prøv å finne det ut før du drar dit.
Tekstet av: Tone Hansen SDI Media